ЛЮБОВ ПО ВРЕМЕ НА ХОЛЕРА
Безсрамник
Ето къде си бил! Лошо момче!
Ела тук!
Бягай, както винаги.
Пресвета Дево, ще се убие!
Само Бог знае колко съм те обичал.
Някой е умрял.
Това е Петдесетница.
Не, трябва да е нещо сериозно. Това са камбаните на катедралата.
Флорентино, лягай си!
Да го направим отново.
Моля те.
Щом бият така трябва да е заради някой губернатор, или...
Какво ти е?
Америка, трябва да се върнеш в университета.
Моят шофьор ще те закара. Имам да свърша нещо.
Моите най-искрени съболезнования.
Баща ви беше светец.
Все още щяхме да страдаме от холера, ако не беше той.
Мамо, ако искаш ще остана с теб.
Фермина...
Чаках тази възможност от 51 години...
...9 месеца 4 дни.
През цялото това време не съм спирал да те обичам...
...от първия миг в който те видях до днес.
Искам отново да ти напомня...
моята клетва за вечна вярност...
...и вечна любов.
Махай се!
Да не съм те видяла никога повече тук, до края на живота ти!
и сърцето ми се надява той да не е много дълъг.
Флорентино Ариса!
Флорентино!
Моля те, занеси това на Г-н Лоренсо Даса.
"Каса Виеха". Парк "Аванхелиос"
Нов е в града, нешлифован диамант. Има мулета.
Много мулета.
Благодаря Лотарио.
Благодаря!
Добре де, идвам!
Последният път ми взе 400 песо.
Това е двойно повече отколкото платих за манастира.
Г-н Лоренсо Даса?
А, добри новини, добри новини.
Няма отговор.
Виж формата на буквата. Не е "У", а "А"
Добре, много добре.
Няма ли да поздравиш майка си?
Флорентино, ял ли си?
Ял ли си?
Фермина Даса...
Сега вече знам, че това е Вашето величествено
и безсмъртно име.
Пиша ви тази кратка бележка...
С намерението да ви кажа...
че ви обичам.
Защо не спиш?
Болен ли си?
Много си блед, синко.
Сигурен ли си, че не си болен?
дай да видя. Имаш температура.
Нека проверя.
Какво пишеш? Книга? - Не, писмо.
Толкова страници за едно писмо?
Що за писмо е това?
Света Дево.
Любовно е.
Ах, детето ми. коя е?
Казва се... Фермина Даса.
Нови са в града.
Майка й е мъртва. Баща й има мулета.
мамо, разбрах причината за моето съществуване.
Стига глупости, сине.
Истина е.
Мулетата са много доходоносни.
А Фермина обича ли те?
Не знам, не сме говорили.
Затова й пиша това писмо.
При най-малката възможност ще й я дам, но тя винаги е с леля си.
Значи трябва да омаеш лелята.
Това е той, момчето с телеграмата. - Не спирай.
Позволете ми да се доближа до нея.
Г-це Даса, моля ви единствено да приемете това писмо.
Не сега. - Кога?
Накрая.
Татко, отивам да пожелая на игуменката Весела Коледа!
Това е най-щастливият ден в живота ми. - Дай ми го.
Беше по-дълго. Съкратих го.
Чакай!
Цветето на обещанието.
Върви си!
И не ме търси докато не получиш новини от мен.
Мили Боже. Пресвета Дево. Това е холерата, сине мой.
Холерата е. - Не, мамо.
Дадох й писмото.
Сега трябва да чакам отговора й.
Добре, тогава наслаждавай се на болката си.
Възползвай сега, сине докато си млад.
Страдай, синко, страдай. колкото можеш повече...
защото тези неща не са вечни.
Дали ще ми отговори скоро?
Не вярвам.
Какво по дяволите правиш?
Това не е американски кораб, а британски.
Това е пощата на Ливърпул. Британски е.
Ела тук!
Какво ти става.
Това твоето не е любов, а лудост.
Дай, дай на мен.
Нагоре, нагоре!
Не, почакай!
Какво ти е?
Послушай ме, забрави я!
Ела с мен в бордея!
Колко струва да изпратя телеграма до село Пиедрас де Молер?
Момент.
Не, няма го в списъка.
Значи не пращате телеграми до Пиедрас де Молер?
Е, тогава... приятен ден!
Скъпи, Флорентино Ариса:
Искрено съжалявам, че ви накарах да чакате толкова отговора ми.
Умолявам ви да ми простите, моля ви...
...пишете ми скоро.
Богиньо моя, изпращам ви нещо, което няма особена стойност
и ви пиша тази поема в името на любовта ми към вас.
Не спирам да мисля за вас.
Сега с настъпването на пролетта, спомена за Вас ме изпълва с живот.
Винаги ще ви обичам.
Той ли е? - Разбира се, че е той.
Моля ви, бъдете така любезна да ни оставите за миг насаме с госпожицата.
Трябва да й кажа нещо много важно.
Що за нахалство!
Няма нещо, което да се отнася за нея и аз да не мога да го чуя.
Тогава няма да й кажа нищо.
Но ви предупреждавам, че вие ще сте отговорна за последствията.
Фермина Даса.
Тук съм.
Писахме си много писма...
...и измина много време.
Така, че сега...
...божествена моя, чуйте моята клетва!
Кълна ви се във вечна вярност и безкрайна любов.
И ви умолявам с цялата си смиреност...
...да бъдете моя съпруга.
Вие трябва да ми дадете време.
Фермина, съгласи се.
Виж не съм омъжена, но познавам любовта,
дори и да умираш от страх, дори и да съжаляваш след това...
защото със сигурност ще съжаляваш цял живот
ако му откажеш, повярвай ми, знам какво говоря.
Добре, ще бъда ваша съпруга,
ако ми обещаете, че няма да ме карате да ям патладжани.
Кой е той, казвай?
Кой е?
Кой е Флорентино Ариса?
Игуменката казва, че му пишеш писма.
И ти, само ти си виновна.
Виж, послушай баща си. всичко, което правя го правя, защото аз...
Господи, старя се, но трябва да се изразя,
трябва да се изразя добре, но ми е трудно,
защото съм неук човек.
Откакто майка ти почина...
За мен ти си... ти си ми дъщеря,
а дъщерята е богатство, богатство...
аз съм необразован човек, но ти, ти си нещо много повече.
Аз не работя за себе си. Дойдохме тук, не заради мен...
а заради теб, заради теб.
Нима не знаеш колко си красива, ти... ти си...
прекалено красива, за да се омъжиш за телеграфист.
Ще си хванеш нещо по-добро, повярвай ми.
На твоята възраст любовта е илюзия.
За бога, кълна ти се, че ако отново се държиш така...
Добро утро!
Трябва да поговорим, като мъж с мъж.
Когато съпругата ми почина, си поставих една цел, само една
да направя от дъщеря си елегантна дама.
А това е дълъг път за един трафикант на мулета.
Нямам навика да пия толкова рано.
Съветвам ви да го направите, ще имате нужда.
Дойдох в този град, защото така ще има възможността да сключи добър брак.
И изведнъж се появява пречка, която спъва плана, за който цял живот съм се борил.
Вие. Дошъл съм да ви отправя едно любезна молба.
Не я доближавайте!
Говорихте ли с нея за това.
В никакъв случай. това е въпрос между мъже и ще се разреши между мъже.
При все това, няма да получите отговора ми без да знам тя какво мисли.
Не ме принуждавайте да ви застрелям още сега.
Стреляйте!
Няма по-голяма чест да умреш от любов.
Куфарите!
Къде отиваме? - Към смъртта!
По-добре ми обясни! няма да дойда!
Занеси му го. Веднага!
Какво става?
Тръгват си. Отиват в планината.
По-бързо! - Къде отивате?
Отвежда ме надалеч. - Млъкни! Само да си му продумала!
Къде я отвеждате?
Отвежда ме далеч.
Махни се от пътя ми!
Влизай вътре!
Братовчедке!
Имам изненада за теб.
Иска да му кажа датата на сватбата.
Ще му я кажеш ли? - Разбира се.
Ами тогава не я слагай много скоро.
Баща ти каза, че ще те държи тук поне една година.
Една година не е нищо.
Ще си пращаме телеграми,
така както преди си изпращахме писма.
И любовта ни ще победи.
Няма по-съвършен мъж в света от Флорентино Ариса.
Ами ти Илдебранда, обичаш ли някого?
Един женен мъж.
С 20г. е по-голям от мен.
Писма ли си изпращате? - Не.
Тайни погледи.
Толкова е трудно и невъзможно сега.
Но аз знам, че ще се научим да бъдем щастливи без любов.
Убедена съм.
Да сте щастливи без любов?
Да. Щастливи без любов.
Имам желание да вкуся всички написани от нея думи
отново и отново.
Искам да оцелея, но опасности дебнат от всички страни.
Ако не ме погуби страдащото ти сърце,
би могла да го направи безкрайната Гражданска война.
А и тази болест, която блика измежду кървавите експлозии.
Задушаващата прегръдка на холерата.
Още по-непредвидима от войната.
Сграбчва те и внезапно те пуска.
Впива се в живота ти и те пуска.
Флорентино, тук горе.
Добре, добре. Ще ви взема и трите, обещавам.
Всичко с времето си.
Е, коя птичка предпочиташ?
А, не! любимата ми скоро ще се върне.
Трябва да се запазя чист.
Ще загубя девствеността си само по любов.
Това е много лоша идея.
Не си тръгвай, Флорентино, ще се върна,
но ще се позабавя малко.
Така отминаха най-лошите години от живота ми.
Броейки минутите, една по една.
В очакване на завръщането й.
Но, няма значение, ще продължавам да чакам вечно.
Ако трябва, ще чакам до смъртта си.
Чакам на фара нейното завръщане.
Сърцето ми е като морето, безкрайно и вечно.
Дори и да е бурно като бунтуващите се вълни.
Флорентино, какво правиш тук?
Госпожицата, за която ще се женя се връща тази нощ,
надявам се да дойде.
Хайде!
Рикардо, пазачът на фара е единственият ми приятел.
Но той не разбира.
Трябва да остана тук, за да я напътствам с мислите си.
Поверявам на теб отговорността за тази къща.
И ти давам ключовете на живота ти.
Божествена богиньо, ти си настъпващата заран
като пролетта, се връщаш при някой прероден.
Красива девойко, имам нещо прекрасно за вас.
Благодаря.
Кокосовото сладко е много вкусно!
Ананасови сладки за вашата годеница!
Галерията на писарите не е място за коронована кралица.
Моля ви, забравете го.
Как така да забравя?
Току що си дадох си сметка...
от момента в който ви видях.
За какво сте си дала сметка?
...че любовта, която ни свързваше,
не е нищо друго освен илюзия.
Бях заслепена.
Съжалявам.
И чак сега ли го разбирате?
да.
Щом ви видях отново.
Излекувай го, Господи!
Умолявам те.
Извинете
Доктор Хувенал Урбино?
Зает е.
Спешно е.
Приема само ако сте се записали.
Холера! Господарката ми е болна от холера!
Не, не може да се качвате. Сложете си маската.
Аз съм Илдебранда Санчес, братовчедка на пациентката.
Горе е.
Искам да присъствате докато я преглеждам.
Баща й е с нея.
Благодаря ви, че дойдохте.
Дано да можете да й помогнете.
Казват, че сте запознат много добре с холерата.
Под езика.
Повръщала ли сте?
Колко пъти? веднъж, два пъти?
Имате ли диария?
Остра?
Не знам точно, никога преди не съм я имала.
Изправете се.
Има чревна инфекция.
Какво?
Не е ли холера?
Не. Ще й предпиша лекарство.
Да остане 3 дни вкъщи и ще се оправи.
Докторе, чакайте!
Откъде знаете толкова за холерата?
Учил съм в Париж с Професор Пруст.
Всичко, което направихте за града...
чистата вода...
Дъщеря ви...
Да?
Много е красива.
Госпожице,
бих искал да ви премеря пулса.
Покажете си езика, моля.
Ви сте като току що разцъфнала роза.
Обичате ли музиката?
Защо питате?
Музиката е важна за здравето.
Не, докторе. Чакайте.
Видях всичко, всичко.
Аз... казах на дъщеря ви, че е като роза. - Но с прекалено много бодли.
Отвори прозореца и поискай извинение от доктора.
Няма за какво да се извинявам, затворих, за да не влиза слънцето.
Виж не ми отговаряй! Направи каквото ти казвам!
Хайде, извини се!
Приемете моето искрено извинение, господине.
Колко е възпитан само!
Ще ви придружа до колата.
Господине...
Искам разрешението ви да пиша на дъщеря ви.
Ще отида и ще я намеря. Няма да я пусна да си отиде.
Моята съдба е да обичам Фермина.
Ще си я върна.
Илдебранда, виж.
Каква прелест!
Пристигна още едно. - Казах ти да не ги приемаш.
Знам госпожице... но е трудно да се откаже на Д-р. Урбино.
Колко е изпратил вече? - Седем.
Трябва да му отговориш.
Няма да обсъждам това. Побързай.
Фотографът от Белгия ни чака.
Помогни ни.
Да госпожице. Страхотно е.
Дами, не се движете.
Ще броя до 5, готови.
1... 2... 3... 4...
...5
Направете път, пуснете ме да мина.
Елате с мен. Ще ви отведа където пожелаете.
Кой е Бени Сентено?
Той спечели боксовия шампионат в Парма.
Какъв красив дилижанс. Бих прекарала остатъка от живота си тук.
Ох, не понасям вече тези обувки.
Бих искала да ги събуя.
И аз ще направя същото.
Да видим кой ще е пръв.
Вие печелите.
Мисля, че проблема не беше в ботушите,
а в кринолина под полата ми.
Толкова е просто. Свалете я.
Аз няма да гледам.
Чакам.
Искаме да си ходим вкъщи.
Прочетете писмата ми. И ми пишете.
Какъв красавец!
Когато закри очите си и видях перфектните му...
зъби, показващи се от розовите му устни...
имах желание да... ... да го задуша с целувки.
Как може да си такава мръсница!
Скъпи Г-н Урбино...
...давам ви разрешение да говорите с баща ми.
Извини ме, че те накарах да чакаш Трансито,...
...но трябва да упражнявам гласа си.
Знае ли човек кога може да има траурна церемония!
Моля.
Е...
Проблем ли има? Предполагам получаваш парите,
които ти пращам всеки месец? - Благодаря!
Много сте любезен, Г-н Леон.
Не, любезен не, а справедлив.
Не като брат ми Пио, но трябваше да направя нещо.
Пио трябваше да осигури бъдещето на сина ми.
Е, той не го направи, но аз да. Нещо друго?
Дойдох...
...за да ви помоля да му помогнете. - На кого?
На племенника ви, моят син Флорентино.
И как по-точно?
Намерете му работа.
Мислех, че работи в телеграфа.
Да, но ви умолявам да му намерите друга.
Работа, която ще го отдалечи оттук.
В някое село, където не се получава поща, нито има телеграфи.
Да не са му разбили сърцето?
Да.
Какво ще кажете за Вийя де Лейва?
Колко далеч е оттук?
На около три седмици.
Аз съм едно нищо.
Няма да се излекувам...
никога.
Облъчен съм от светлината на любовта
и изгорен без да мога да се изцеря.
Тя е треска, която не може да бъде отстранена.
Тя е част от мен, където и да отида,
тя е навсякъде.
Здравей. - Фермина.
Какво правиш?
Изгаси лампата.
Искам...
...да сме на тъмно.
Съжалявам докторе, но за първи път спя с непознат.
Обичате ли ме?
Не се страхувай.
Ние сме мъж и жена.
Искам никога да не забравяш и секунда дори от медения ни месец.
Бих се радвал да ти покажа Париж.
Това е града на любовта.
Вие...
...ухаете прекрасно.
Благодаря.
Мисля, че обонянието ми е доста развито.
Ами защото обонятелните ти органи, които съставят...
Съжалявам, че го споменах.
Не забравяй, че съм ги виждал.
Спомням си отлично.
И все още съм бясна.
Така и не можах да разбера, как действа това чудо.
Грозно ли е?
По-грозно ли е от това на жената.
Да.
Даже си мисля, че има доста неща в излишък.
Колко странно!
Моят докторат беше за предимствата на...
Не ми трябва лекция по медицина.
Не. Тази лекция ще е за любов.
Там капитане.
Флага на чумата.
Не се доближавай.
Капитане! Пазете се от холерата!
Помогнете ни, моля ви.
Капитане, помогнете ни.
Моля ви, не си отивайте.
Пази я добре.
Защитавай я.
Лека нощ, божествена моя.
Сега си върви и забрави всичко.
Това никога не се е случвало.
Кой е настанен в тази каюта.
Тази в средата.
Три жени.
Три жени?
Имат три свързани помежду си каюти.
Все едно е една голяма.
Кои са тези жени? - Не знам.
Видя ли очите му.
Много е сладък.
Много е срамежлив.
Срамежливите са най-опасни.
Фермина, клетвата ми.
Наруших клетвата си.
Мисля, че не трябваше да се връщаш, синко.
Трябваше да го направя.
Защо?
Случи се нещо и...
...трябваше да съм близо до Фермина, мамо.
Това е всичко.
Но тя не е тук.
Как така не е тук?
В Париж е. На меден месец.
Там ще е доста време, повече от година.
Или дори две.
Това не е вярно, мамо.
Напротив, истина е, сине.
Ще бъде в чужбина две години.
Не, мамо, не.
Моля те не плачи.
Моля те, не пропилявай живота си.
Трябва да я забравиш.
Трябва да си намериш друга жена,
която да ти помогне да я забравиш.
Не мога да я забравя, мамо.
Никога няма да я забравя.
Разрушиха дома ми, Трансито.
Съсипаха дома ми.
Трябва да спя някъде.
На пода, където и да е.
Докато оправя къщата си.
Господи, докога ще продължава тази война?
Насарет, ще останеш тук.
Имаш ли стая?
Не. За съжаление спалнята ми е много малка.
Но ако нямаш нищо против, можеш да спиш при сина ми.
Флорентино, спешно е.
Вдовицата на Насарет. Разрушили са дома й.
Войната не прощава на никого.
Трябва й легло. Ти ще спиш на хамака.
Страх ме е.
Сякаш не ми стигаше, че изгубих мъжа си, а сега и това.
Почина преди 3 години.
Помогни ми моля те. Покойният ми съпруг ми помагаше с връзките.
Помогни ми Флорентино.
Никога не съм била в едно легло с друг мъж...
...освен покойният ми съпруг.
Сега лежи в ковчега си, погребан.
Толкова съм щастлива.
Щастлива съм защото вече знам със сигурност къде е...
...когато не си е вкъщи.
Жени.
Номер 1
Една непозната в кораба.
Първата... прекрасна...
експлозия.
Номер 2
Вдовицата на Насарет.
Докато го правим, говори само за покойния си съпруг.
Номер 3
Есмералда Арахул,
едно кльощаво девойче, което ме замъкна сред папрата.
Номер 4 Мария Естевес.
Беше опасна.
Бяхме на улицата, всеки можеше да ни чуе.
Това е лекът за болката от Фермина.
Какво се е случило?
Нищо, сине, нищо.
Просто за миг... - Какво?
Не знаех кой си.
Случва ми се все по-често, но ми минава.
Дай ми ръката си. - Не, имам работа мамо.
Каква работа? Трябва да си намериш добра работа.
Няма да мога вечно да те издържам.
Имам да ти казвам нещо.
Ще се жениш за вдовицата. - За бога!
Какво щеше да ми кажеш? Каза, че имаш да ми казваш нещо.
Да, сега наистина мисля, че най-лошото отмина.
А онова момиче, как й беше името? - Фермина.
Господи вече съм свободен. Болката изчезна.
Няма я.
Беше необходимо да се види града на любовта
за да се случи това благословено преобразяване.
И ето ни тук, сред нашите приятели,
и по-щастливи от всякога, че сме тук.
Нещо повече, имаме щастието да не сме вече двама, а трима.
Великолепната причина за нашия брак вече е очевидна за всички.
Благодарим ви приятели, за вашата обич и благопожелания.
Виж ти! Питах се кога ли ще дойдеш да ме молиш за нещо.
Какво искаш? - Работа.
Вече ти намерих една във Вийя де Лейва, и я заряза.
Сега е различно. Искам да стана богат като вас.
Аз не съм богат, аз съм беден човечец със известно състояние,
а това е различно.
Защо искаш да си богат?
За да стана важен човек сред обществото.
Нужно ми е да бъда достоен за една великолепна дама,
която не съм спрял да обичам.
Коя е?
Омъжена.
Да, но ще чакам мъжа й да почине.
Стар ли е? - Не, но ще чакам колкото е необходимо.
Ти си луд. Ами да, същият си като баща си.
Ти познаваш ли брат ми Пио?
Не.
Ами последните му думи?
Каза: "Моята единствена болка е, че не умирам, заради любов".
Това ли е казал?
Наистина ли го е казал? - На смъртното си ложе.
Въпреки че цял живот тичаше по фусти.
Значи...
...искаш да работиш в морската карибска флота.
Да.
Ами добре, умееш ли да пишеш писма?
Мисля, че да. Пиша и поезия.
Всяка година представям по една на Фестивала за Поезия.
Макар, че никога досега не съм печелил.
Виж ти, значи имаш дар слово, така ли?
Да. - Чудесно.
Тогава може би ще ми кажеш какво означава това.
На последния ми рожден ден някой произнесе реч в моя чест,
и каза че страдам от умствена недостатъчност.
Какво означава това?
Умствена недостатъчност означава, че сте луд.
Нали ти казах, че са семейни неща.
Започваш от утре. Служител в Главна Дирекция.
Вълшебни бои! Червена като кръв боя!
Невидима боя за тайната ви любов.
Господине.
Пишем писма.
Аз, таковаа... бих искал... - Не е необходимо да казваш нищо.
Тя знае ли, че я обичаш? - Да.
А тя обича ли те? - Да.
Нейните родители знаят ли? - Не, още не.
Как я наричаш?
Цвете мое. - Цвете мое.
Добре, можеш да й кажеш това...
Мое скъпо и обичано цвете,
никой няма да може да отреже
стъблото на нашата любов.
Живот мой, мила моя, бъди силна.
Не се предавай.
Не знам нито да чета, нито да пиша.
Спокойно, аз знам.
Нося ви това, искате ли да ми го прочетете и да напишете отговора?
Разбира се.
Мое скъпо и обичано цвете.
Никой няма да може да отреже стъблото на нашата любов.
Живот мой, мила моя, бъди силна.
Не се предавай, защото любовта ни е по-дълбока от океана.
Емилио.
Прекрасно писмо.
Знам как да отговориш.
На това трябва да се сложи край.
За какво говорите?
"Нашето кафе пристига в големи кафяви чували.
Внимавайте как товарите тези бали.
Зърната в Маями стоварете и в никакъв случай не ги мокрете".
Какво значи това? - Това е наредба за товарене.
Наредба? - Да.
Римувана? - Да.
Ами това.
"На Джеймс Робертсон и Сиа, Лондон, Англия. Уважаеми господа:
пиша ви с цялата жар в моите гърди,
за да ви благодаря за прекрасното писмо от дата 16-ти,
С всяка прочетена дума сърцето ми бие ли бие лудо.
О, господа с цялата си нежност ви целувам,
прегръщам и прекланяйки се пред Вас се сбогувам.
Избягвам повторенията.
Това не търговско писмо, а любовно.
Единственото, което ме вълнува е любовта.
Лошото обаче е, че сме се посветили на мореплаването, а не на любовта.
На това трябва да се сложи край.
Ако не си способен да напишеш едно търговско писмо,
ще събираш боклука от кея, разбра ли? - Но аз се нуждая от любов.
Г-н Леон нужна ми е любовта.
Г-жо Бланка. - Добър ден! Как сте?
Изглеждате зашеметяващо!
Познавате ли снаха ми?
Да, разбира се.
С дъщеря ми учеха в едно училище. - Да рисувахме в парка.
Аз се запознах с нея в Париж. Очарователна е.
За съжаление, скандалите в семейството й не спират.
Майко, моля те.
Като че ли няма нито човешки, нито Божи закон,
понеже баща й не е просперирал, и сега е избягал.
Това се очакваше от едно муле.
Тя не яде патладжани.
Дори не може да свири на пиано. - Но се учи да свири на арфа.
Посвири ни.
По-добре не.
Сервирай чая.
Какви новини има от широкия свят?
Дон Леон Xll от Морската Компания казва, че ще се оттегли.
Това го повтаря от доста години.
И ако се оттегли, кой ще го наследи? - Има племенник.
Незаконен племенник. - Флорентино Ариса.
Познаваме ли го? - Виждала съм го много пъти,
...но не мога да си спомня как изглежда.
Да доста странна личност е, невъзможно е да го опишеш.
Той...
...не е личност,
а сянка.
Познаваш ли го?
Неразположена съм.
Колко странно!
Вчера казах на студентите си по анатомия,
че на омъжените жени им идва три пъти в седмицата.
Кога ще имаме свой собствен дом?
Все още не. - Кога?
Когато умре майката ти ли?
Омъжих се за марионетка.
Щеше ли да се чувстваш по-добре с Флорентино Ариса?
Ти не го виждаш, но аз да.
Колко нещастен е живота ми.
С него щях да съм по-щастлива.
Горкият човек!
Аз съм доктор Хувенал Урбино.
Бих искал да видя Дон Лео.
В момента спи. Моля ви почакайте, след 5 минути ще се събуди.
А вие кой сте?
Неговият племенник и главен секретар, Флорентино Ариса.
Все още спи.
Желаете ли кафе?
Обичате ли музиката? - Харесвам музиката на Карлос Гардел.
Разбирам. Модерната музика.
Да, но трябва да продължаваме да разпространяваме
най-добрата музика в нашия град.
Да го запознаем с най-великите артисти на Европа.
Аз се старая, както и с Фестивала на поезията,
заслугата за чиято идея е моя. Организирам го от няколко години.
Да знам за него.
Надявам се да се включите.
Точно това смятам да направя, и да представя някоя поема.
Наистина ли, колко забавно!
Вярно че на човек са му нужни пари за подобни неща.
За това и дойдох при чичо ви.
Съпругата ми ме подкрепя в това начинание.
Нещо повече, тя е душата на моята инициатива.
Без нея, аз съм никой.
Обожавам съпругата си.
Слава Богу, събуди се.
Дами и господа... Добре дошли на Фестивала на Поезията.
Както и миналата година тази златна орхидея за първа награда
ще бъде връчена от съпругата ми.
Точно навреме.
И тази година този, който печели златната орхидея е...
...Уинг Ву Пенг.
Какво?
Що за скандал!
Какво беше името? - Звучеше като китайско. Това е абсурдно!
Прочети поемата му. - Да.
Тялото ти...
Повярвайте ми, толкова съжалявам за вас.
Разбрах че сте участвали като видях как трепери цветето на ревера ви.
За това махнах моето.
"Тялото ти е свещена градина"
Искате ли да ви придружа до вкъщи?
Съжалявам че бях толкова мълчалива, но все още съм бясна.
Разбирам ви.
Но поне трябваше да се запознаем.
Аз съм Флорентино Ариса.
Сара Нориега.
Благодаря. За вас.
Бихте ли желали да разгледате албумите ми?
Вашите какво? - Албуми със снимки от обществени събития.
Аз съм учителка. - Разбира се, ще съм очарован да ги видя.
Какво ви е? - Мога ли да седна до вас?
И да поплача? - Разбира се.
Толкова съм разочарована.
Не мога да се овладея.
Защо не разхлабите корсета си, така по-лесно ще си поплачете.
Да помогна?
Утре ще го направим в леглото.
Ти си очарователна жена.
Кажи ми, какво за теб е любовта?
Любовта?
Любовта е всичко онова, което вършим когато сме голи.
Платоничната любов е от кръста нагоре.
Физическата: от кръста на долу.
Да, любов, разделена на две.
Би излязла прекрасна поема: "Любов, разделена на две"
Да, би могло.
Да я напишем заедно, поема за разделената любов.
И ще я изпратим на следващия фестивал.
Със сигурност ще спечелим. Искаш ли?
Да, това е добра идея. - Разделена любов.
Госпожице.
Моля ви, позволете да ви закарам.
Умолявам ви.
Благодаря!
Впрочем, аз съм Флорентино Ариса.
Олимпиа Сулета.
Не ви ли отклонявам от пътя ви? - Не, в никакъв случай.
Щях да си навлека голям проблем, ако бях изгубила чадъра си.
Защо? - Защото е подарък от съпруга ми.
Откога сте омъжена? - Малко повече от година.
Вие сте почти младоженка. - Съпругът ми е много ревнив.
С какво се занимава? - Продава съдове на пазара.
И гълъби.
Извинете, Г-не.
Пристигнахме.
Как да ви се отблагодаря?
Продайте ми един гълъб.
Не се продават.
Тогава, какъв е начинът да получиш един?
Ами...
...отвеждаш гълъбарката до дома й, за да не загуби чадъра си.
Вземете, благодаря ви много.
Вървете си, оставете ме!
Кой съм? - Не знам кой сте!
Кой си ти? Как се казваш? - Аз съм синът ти.
Чий син?
Събудете се, трябва да се грижите за нея. - Заспала съм.
Коя съм аз? - Хлебарката Мартинес.
Коя е хлебарката Мартинес? - От една детска приказка...
Донесете й закуската.
Това си ти!
Най-накрая дойде!
Къде беше?
Не идваш да ме видиш.
Нито сина ни. Той е прекрасно дете.
Казва се...
Върви си, махай се. Върни се при ония никаквици.
Възползва се от мен.
Единствената болест, която те е хващала е холерата.
Не, мамо. Бъркаш холерата с любовта.
Не ти ли хареса господинът?
Трябва да ви видя отново, поради една единствена причина.
Май няма обноските на господин.
Г-н Ариса?
Това е от госпожата с гълъбите.
И каза добре да затворите клетката.
Ако избяга отново, повече няма да ви го върне.
До известна степен беше малко срамно, и се срамувам,
защото, знаеш ли Рикардо, аз продължих да настоявам.
Разгромих защитата и превзех крепостта.
Олимпиа Сулета не отхвърли нито веднъж поканата ми за среща.
И накрая се оплетох в собствената си мрежа.
Мислех си, че ще е както с всички останали.
Поредния опит да избягам от Фермина.
Но бях пронизан от любовна стрела,
която ме превърна в ненаситен любовник.
Преследвах я,
аз бях тайният любовник.
Никога повече няма да мога да усетя аромата на трементин
без да си спомня за този блажен следобед.
Не, чакай, чакай.
Какво?
Какво ще правиш.
Сега ще видиш.
Това е мое.
Казал е на полицията защо го е извършил.
Но не те е споменал.
Небето скърби за Олимпия...
...аз също.
Какво направих?
Защо ли тази вещица е отишла на пазар по това време?
Чий син съм аз, майко?
Кой е моят баща?
Надявам се, че на майка ти й е харесало моето песнопение.
Сигурен съм в това.
Единственото, за което съжалявам в този живот е,
че няма да мога да пея на собственото си погребение.
Мили хора, мили съграждани.
Събрали сме се тук в навечерието на нов век.
XXв. ще бъде свидетел на края на човешкото страдание.
Този век ще ни върне хармонията, мира...
а също и светлината.
374. Една самотна перуанка. Луиса.
Учителка.
Моята съдба е да обичам Фермина.
Г-не, Това оставете там, ако обичате.
Опитай го и ми кажи как ти се струва.
Много е вкусно, истински деликатес, какво е?
Патладжани.
Още, моля.
Може би по този случай трябва да наречем бъдещата ни дъщеря
Беренхена(патладжан) Урбино.
Обичам те повече от всичко и от всеки друг на този свят.
Най-важното за един брак не е щастието,
а стабилността.
Ами любовта?
Няма нищо по-трудно от любовта.
Г-н Ариса,
бихме искали да ви благодарим.
Но защо? - Вие написахте нашите писма.
А, да спомням си, да.
Това беше единствения път, когато писах и за двамата влюбени.
Отговарях на самия себе си.
Оженихме се. - Колко хубаво!
Дойдохме да ви помолим да станете негов кръстник.
Да, разбира се.
Това е първото ни дете.
За мен ще е чест.
По дяволите, не падаш по-долу от баща си.
Е, просто дойдох да ти кажа, че напускам и ще те направя...
...президент на компанията, а вие г-це можете да продължите
без никакво притеснение, защото ви давам мъжката си дума,
че не видях лицето ви. Извинете ме.
Безсрамник!
Млъкни, ще събудиш Фермина, неделя е.
Днес е неделя, а ти не беше на литургията.
Не си се причестявал от три седмици.
Не вярваш ли вече в Господ?
Докторе. - Да.
Погледни ме.
Какво има?
Усещам парфюма й.
Имам право да знам...
...коя е.
Казва се Барбара Линч.
Откога сте любовници? - Три месеца.
Може би 4. - Къде я срещна?
Моя пациентка е.
И каква е тази пациентка?
Тя е Доктор по Теология, протестантка.
Има мисия до пристанището.
Мислех, че поне...
...ще бъдеш истински мъж,
и ще отречеш всичко.
Мислех, че ще ме излъжеш.
Мисля, че свалих огромен товар от плещите си.
Ще сложа край на всичко това.
Ще посетя моя изповедник, за да поискам опрощение.
Събуждам се призори и после не успявам да заспя отново.
Усещам внезапно пробождане в гърдите си.
А още по-лошото е, че следобед имам желание да заплача.
Неконтролируемо е.
Мисля, че ще умра.
Би било чудесно.
Така ще настъпи спокойствие.
Хайде, време е за лягане.
Разпознаваш ли ме все още?
Сега когато съм стара и дебела.
Измина повече от година и няма нито шепот нито следа от нея.
Никой не знае къде е.
Макар че съм сигурен, че ако беше умряла, щях да знам.
Единственото, което ми остава
е да продължа да върша рутинните си задачи, за да не полудея.
472 Мария Флорида. Продавачка на цветя.
499 Хосефина Триула. Не знам каква точно беше.
533 Галатеа Фернандес. При нея няма нищо за разказване.
Ежедневието е като ръждата.
Бих могла да остана тук завинаги.
Трябваше да дойдеш по-рано.
Постъпи правилно. Така ще се поучи.
А какво стана с онзи мъж, който те затрупваше с телеграми?
Сега е важна личност.
Президент на Карибската морска компания.
Все още ли се виждате? - Разбира се, че не.
Освен това, не е мъж, а призрак.
Беше просто илюзия.
Впрочем, Илдебранда, какво стана с твоя женения?
Все още е такъв.
По-добре да дойда навреме, отколкото да съм поканен, нали?
Илдебранда. - Хувенал.
Още ли те стягат ботушите? - Благодаря ти Господи! Колко си милостив!
Трябва да приготвя вечерята за децата.
Хайде, деца!
Какво правиш тук?
Ами, знам, че си прекалено горда за да се върнеш, така че...
дойдох при теб.
Така ще можем да повторим медения си месец.
Но следващата нощ, докато стария ханджия спеше...
За бога, сега какво има? - Моля те, Фермина.
Благодаря, ти Господи, благодаря ти.
От толкова време не я бях виждал,
променила се е, Рикардо.
Но най-лошото е, че съпруга й изглежда по-млад от всякога.
И имам предчувствието, че тя може да умре преди него, Пази Боже.
Дадох си сметка, че аз също съм остарял.
Тези стълби, качи се-слез, слез-качи се, направо ще ме погубят.
Не ме е страх от смъртта, а от старостта.
Така че...
...се съмнявам, че ще мога да продължа да те посещавам.
Защо имаш такъв успех сред жените?
Защото виждат в мен празнота, нуждата да бъда обичан.
Човек, който никога няма да ги нарани.
Сърцето ми има повече стаи от един бардак, Рикардо.
Колко станаха?
Може би ще се изненадаш. Стигнал съм до 622.
Не е възможно. - Казвам ти истината. 622.
Преди много време, не помня точно кога,
чичо Лео ме помоли да се грижа за дъщерята на далечни роднини,
които живееха в Пуерто Падре.
Бяха я изпратили да учи за учителка.
Но после...
малко по малко спечелих доверието и приятелството й.
И в подходящия момент, пред нея се отвориха небесните порти.
Казва се Америка Викуня. Виждаме се всяка неделя.
Много сме разкрепостени в нашето,... как да го нарека...
...нашето приятелство.
И благодарение на разликата в годините ни, сме вън от всяко подозрение.
Някой е умрял.
Това е Петдесетница.
Не, трябва да е нещо сериозно. Това са камбаните на катедралата.
Америка, трябва да се върнеш в университета.
Моят шофьор щеше те закара. Имам да свърша нещо.
Фермина...
Чаках тази възможност от 51 години...
...9 месеца 4 дни.
През цялото това време не съм спирал да те обичам...
...от първия миг в който те видях до днес.
Флорентино Ариса, махай се оттук.
Махай се!
Флорентино Ариса, ти си луд, ужасен и безчувствен човек.
Как се осмеляваш да идваш в дома ми...
...в деня в който почина обичания ми съпруг,
да ми говориш за твоите чудовищни и смешни чувства.
Събуди в мен такъв гняв, че несъзнателно мисля за теб.
Разбираш ли?
Не искам да мисля за теб, излез от живота ми.
Здравей, скъпи. Не пропилявай времето ни.
Не ми се ходи на кино, знаеш какво ми се иска.
Преди да продължиш, трябва да ти кажа нещо.
Спрете, моля ви.
Америка, ще се женя.
Лъжеш, старите хора не се женят.
Коя е тя?
Да не заплачеш сега? - Няма.
Не знам коя е тя? Но която и да е, разруши живота ми.
Америка, трябва да...
Не искам да те слушам повече, Флорентино, предупреждавам те.
Моля те, нека започнем отначало.
Възрастта не съществува, освен физически.
Същността на човека се бори срещу хода на времето.
Живота вътре в нас е вечен.
Това означава, че духът ни е все така млад и силен,
както в разцвета на живота ни.
Мисли за любовта като чувство дадено ни от Бога.
Тя не е средство за постигане на нещо, а начало и край.
Край сам по себе си.
Мисли за любовта като чувство дадено ни от Бога...
Тя не е средство за постигане на нещо, а начало и край.
Край сам по себе си.
Пратеникът очаква отговор.
Майко какво е това?
Един мъж иска да ме посети.
Кой? - Дон Флорентино Ариса.
Собственикът на Морската Компания? Знаеш ли какво се говори за него?
Не. - Казват, че никога не е бил с жена.
Даже казват, че има други наклонности,
и, че има таен кабинет, където нощем води деца.
Не вярвам на нито дума от това. Познавам го от малък.
Той е почтен човек.
Всичко е толкова променено.
Но не и аз. А вие? - Вече е без значение.
Навърших 72 години.
Да на път сме да паднем в клопката на смъртта.
Вие вярвате ли в Господ?
Не, но се страхувам от него.
Някои от писмата ви бяха голяма утеха за мен.
Радвам се, че сте ги получили.
Това, което най-много ми хареса в тях е
тяхната простота. Много ми помогнаха.
В какъв смисъл?
Помогнаха ми... да си възвърна до известна степен спокойствието.
Не знаете колко съм щастлив да го чуя.
Но не съм съгласна с всичко, което казвате.
Нямаме нищо общо, освен спомените.
Децата които бяхме, вече ги няма.
Всичко бе просто илюзия.
Но не и за мен.
Вижте, помислих си, че това може да ви развесели.
Направих си я преди 50 години. - Или повече.
Трябва да ви кажа нещо.
От опит знам, че когато някой изрича тези думи, това води до нещо неприятно.
Честите посещения на този мъж са неподходящи.
Офелия, това теб не те засяга. Той просто й прави компания.
Утешава я. - Утешава я?
Единственото което остава за да я утеши наистина...
...е да се напъха в леглото й на вдовица.
Но, не мислиш ли, че любовта оправдава всичко?
Любовта е смешна за хора на нашата възраст, но тяхната е противна.
Боли ме единствено, че не мога да ти дам боя, който заслужаваш,
задето си толкова нагла и злонамерена.
Още сега се махаш от тази къща и се кълна в гроба на майка си...
че няма да стъпиш тук докато съм жива.
Преди 50 години живота на този нещастен човек бе разрушен,
защото бяхме прекалено млади,
а сега някой се опитва да ни натяква, че сме прекалено стари.
Иска ми се да напусна тази къща и да вървя ли вървя в една посока
и никога повече да не се върна.
Ами тогава замини с кораб.
Е, може и да го направя.
Аз имам един. "Нуева Фиделидад"("Нова Вярност").
Скоро ще отплава. Ще отнеме 8 дни нагоре по реката, и 5 дни обратно.
Пътуването е полезно за неспокойната душа.
Прекрасно е човек да види земята,
обхождайки я и сменяйки посоката, докато пътува.
Влез.
Харесва ли ти каютата?
Президентска е.
Идеята да я построя беше моя.
Нарекъл съм я каютата на медения месец.
Искаш ли да те оставя сама?
Ако го исках нямаше да ти позволя да влезеш.
Хувенал беше добър човек и чудесен съпруг.
Не мога и да си мечтая за по-добър.
Но доколкото си спомням, предполагам че имаше...
...повече трудности отколкото хубави моменти.
Имали сме прекалено безсмислени спорове и сме изпитвали много гняв.
Може би е време да се запитаме...
с цялата ни жажда за живот...
...какво да правим с любовта ни, останала погубена в миналото.
Невероятно е...
как някой може да запази щастието си в продължение на толкова години
и засипан с толкова проблеми и неприятности.
За бога...
...не знаейки дали в действителност това е любов или не.
Хайде върви си.
Недей.
Сега излъчвам само мирис на старица.
Не съм бил по-щастлив през целия си живот.
Утре ще пристигнем на последното пристанище,
"Ла Дорада"("Златистата").
Ла Дорада, и после ще се върнем вкъщи.
Не гледай.
Но защо?
Защото няма да ти хареса.
Чаках този момент от 53 години.
Да, вече ми го каза.
Запазих се девствен за теб.
Лъжец.
Капитане, ако обичате.
Чисто хипотетично...
Чисто хипотетично, възможно ли е връщането ни да бъде едно...
...безкрайно пътешествие?
Без товари, нито пътници, без да спираме на нито едно пристанище,
докато стигнем до вкъщи.
Възможно е.
Но само ако е хипотетично.
Вие най-добре знаете, че компанията има ангажименти.
Но би могло да се направи нещо. - И какво е то?
Ако имаше случай на холера на борда,
щеше да се постави жълтия флаг за карантина.
Ами, тогава да го направим.
Аз заповядвам на този кораб.
Но заповедите, които получавам идват от Вас.
Ако говорите сериозно, дайте ми писмена заповед и още сега заминаваме.
Обичам те, моя коронована богиньо.
Нека продължим така.
Нали не говориш сериозно?
От мига, в който се родих,
никога не съм изричал нещо, което да не е било на сериозно.
И докога мислиш, че ще можем да издържим на това безкрайно пътуване?
Завинаги. - Завинаги.
След 53 години, 7 месеца и 11 дни и нощи,
сърцето ми най-после намери покой.
И с радост открих, че не смъртта, а именно живота е безграничен.